www.HoundDawgs.org
- En gång till, min vän. - En gång till.
Låt honom gå.
- Jag måste föra dig hem. - Låt mig gå.
Jag vill inte tillbaka.
Du kan vila i frid där, med din far och hans far.
- Se på honom. Han är långt borta nu. - Jag vill gå hem.
Jag vet.
Nu är han fri.
- Varför ler du? - Han har fått frid nu.
Låt honom gå.
Jag lämnar dig inte ensam. Jag gav dig mitt löfte. Jag ska hålla löftet.
Du ska tillbaka till din mor och dina systrar.
Jag är inte ensam.
Nej.
- Återvänd till din väg, främling. - Varför gör ni det här?
- Han måste betala för det han gjort. - Vad är hans brott?
- Han är en tjuv. - Det är lögn, sire.
- Hjälp mig. Jag ber! - Tyst!
- Vad stals? - Våra kaniner.
Lögner! Bara lögner!
- Ni dödar honom för kaninstöld? - Det angår dig inte, främling.
Det här är min väg. Våra liv är nu ett.
Du är modig, soldat. Modig, men dum.
Du kan knappt stå upp. Men tror ändå att du kan ge mig order?
Gå.
Jag säger inte åt dig igen.
Döda honom.
- Nej, snälla. - Jag ska inte skada dig.
Vem är du? Jag har inte sett dig häromkring förut.
Jag har inte varit här förut.
Då var det ödet som förde dig hit. De skulle ha dödat mig.
Jag tackar dig för att du räddade mitt liv.
- Genom att ta fler liv. - De gav dig inget val.
Kanske inte, men jag har inte alltid gjort rätt val.
Det har inte jag heller. Men nu är jag bara en gammal man.
- Och det är livet som väljer. - Du har fel.
Är du säker, främling?
Vem är han?
- En gammal vän. - Vad hände med honom?
Vi är soldater.
- Jag förstår. Är du hungrig? - Ja.
Jag har ingenting.
Det är vad du tror.
- Var kommer du ifrån? - Slagfälten i söder.
"Slagfälten"?
Och vem vann, om jag får fråga?
- Ingen, tror jag. - "Ingen"?
Vad menar du, "ingen"? Nån måste ha vunnit.
- Nån vinner alltid. - Inte den här gången.
Jag förstår. Krig är underligt.
Jag stred en gång. För många år sedan.
Men på den tiden var det alltid nån som vann.
- Tiderna har förändrats. - Tiderna har förändrats.
- Jag tycker inte om det. - Vad?
- Kriget. - Varför inte?
För att man dör i krig. Fråga din vän här.
Krig... betyder död.
Så... Du har berättat var du kommer ifrån.
- Men inte vart du är på väg. - Du har många frågor, gamle man.
Nå, vart är du på väg?
- Österut. - "Österut".
Är det nån som väntar på dig?
- Nej. - Inte?
- Varför reser du? - För hans skull.
"För hans skull"?
- Säg inte att nån väntar på honom. - Vakta dina ord, gamle man.
Förlåt min tunga, soldat. Ibland kan jag inte kontrollera den.
Hans blod fläckar fortfarande mina händer.
Jag ska begrava honom...
...i våra fäders land.
Han måste få sova...
...i frid.
Sov gott, soldat.
Sov gott.
Stanna!
Stanna, säger jag.
Av vilken anledning, främling?
- Kroppen du har med dig är inte din. - Jag förstår inte vad du menar.
- Den kroppen, den är min. - Din?
Det tror jag inte, främling. Den är min, har alltid varit det.
- Du gör ett misstag, gamla kvinna. - Misstag?
Säger du att jag inte skulle känna igen min egen sons kropp?
Han är inte din son. Tänk på vad du säger.
Jag vet vad jag säger.
Och det är du som ska akta dig.
Jag känner hans mor. Du har inget att göra med honom.
Jag känner honom.
Och jag känner dig.
- Vad? - Jag känner dig, soldat.
Jag har känt dig mycket länge. Din stjärna kommer inte att lysa evigt.
- Och din väg är lång. - Du är en häxa.
- Du anklagar mig? - Jag anklagar dig, häxa.
Återlämna det du stulit, så skonar jag dig.
Du skulle beröva en mor hennes enda son?
- Du är arg, soldat. - Jag är trött.
Då borde du vila.
- Jag vilar när jag har fört honom hem. - Envis.
Du har ingen aning.
Så det var du. I skogen. Du följde efter mig.
Ja.
Nog! Återgå till din väg om du vill leva.
- Och om våra vägar är de samma? - Du har ingen plats på min väg.
- Ingen plats för någon. - Du vinner, soldat.
Min son går med dig.
Men akta dig. Det finns inget värre än en mors vrede.
- Du är inte hans mor! - Jo, det är jag!
Jo, jag är mor till alla som du.
Ni är alla mina.
Jag ska inte glömma dig.
Jag ska inte glömma.
Inte jag heller.
I dagar har jag velat fråga dig, vart är vi på väg?
Du frågar alltid så dumma frågor.
Jag är trött.
Och vilket skämt idag.
Den här gången har du fel, min vän. Jag frågade ingen dum fråga.
Varför minns du inte varför vi egentligen gav oss av?
Jag är så hungrig.
Jag ska jaga imorgon.
Kommer du ihåg?
När vi var unga?
- Du fick alltid den största hjorten. - Ja. Det här kommer jag ihåg.
Lång tid har gått.
Två krig...
- Det där sista slaget var en massaker. - Massaker säger du?
Nå... vi kämpar tills vi dör.
Det är allt vi vet.
Nu tror jag att segern vore att återvända hem.
Bli gammal i frid.
Frid?
Jag tror inte män som vi nånsin kommer att förstå betydelsen av frid.
Det jag minns var...
...lukten, blodet...
...lera... skit.
Du ska snart få frid.
Morgonstjärnan kommer att vägleda oss.
Vi går österut.
Se på mig.
Ta av huvan. Vi måste se till att hon lever till rättegången.
Nå? Vad väntar du på? Jag gör det inte.
Se bara till att inte se henne i ögonen.
Säkra området.
Släpp kvinnan så spills inget mer blod.
Varelsen du kallar kvinna är redan död.
Du slösar bort din tid, och förlorar din värdighet.
Och nu förlorar du nåt som är dig mer dyrbart: Ditt liv.
En soldat som dödar för att försvara en häxa förtjänar inte mindre.
Såvida du inte har nåt mänskligt kvar i dig.
Jag utövar inte häxkonst. Om hon gör det vet jag vad jag ska göra.
Den kvinnan räddade mitt liv. Och jag vill tala med henne.
Krigare som du borde förstå.
Du har dödat en av mina bästa män.
Och du vill få mig att släppa lös en demondyrkare?
Vad är du för sorts människa? Du talar som en ledare.
Men du är bara en värdelös marionett i händerna på en häxa.
Din man anföll mig.
Vi kämpade ärligt och han dog en soldats död.
Du borde hedra hans nederlag, och inte gnälla som ett vilset får.
Släpp henne nu, så behöver ingen mer dö.
Jag har mött män som du. Veteraner från dueller utkämpade utan heder.
Män som dömer utan att vilja dömas själva.
Fläckade av de vidrigaste brott.
Men som på slagfältet gömmer sig i leran för att rädda sina egna liv.
Jag har dödat många maskar som du, idag ska jag döda en till.
Svara på detta: Var träffade du den här... kvinnan?
På slagfältet?
Jag ser att jag har rätt. Din dåre.
Har du aldrig sett såna här kvinnor, rotande bland de döda -
- som vargar dragna till kadavret?
Du försvarar en häxa för att din hjärna redan tillhör henne.
Men jag tycker synd om dig.
Lägg ner ditt svärd så räddar jag ditt liv.
Det finns präster dit jag ska. Som kan bedöma din situation bättre än jag.
Jag erbjuder dig inte vapenvila, utan en chans att rädda din själ.
Du stannar där.
Du riskerar livet för att rädda mig och nu vill du döda mig.
Jag vill inte döda dig. Jag vill veta vem du är.
Vad du är.
Första gången vi träffades var du döende.
Jag räddade ditt liv, som du räddat mitt.
Det är bäst att vi litar på varandra.
Jag sänker mitt svärd när du svarar mig.
När vi träffades visade du mig ett lik bland många män.
Hur visste du att jag letade efter honom?
- Du tror också att jag är en häxa. - Jag tror...
Jag tror att jag haft besvär för din skull.
Och du har ett svärd mot halsen, så jag skulle svara.
Du ska få alla svar du vill ha. Men just nu ska du lyssna på mig.
Nej.
Det läker snart. Såret är inte djupt.
Du hade tur, soldat.
Var är vi?
På ett säkert ställe.
Ingen kan hitta dig här.
Hur kom jag hit?
Jag såg en man med dig.
Du är här och i säkerhet.
Det är allt som betyder nåt nu.
Jag har en kropp med mig. Jag måste hämta den. Och föra honom hem.
Du måste ligga ner.
Jag är inte färdig ännu.
Tar inte lång tid.
Vad gör du med mig?
Ni krigarmän litar inte på någon.
Det gör dig blind.
Du kan inte skilja på vem som vill hjälpa dig eller skada dig.
Kanske det.
Men jag förstår nog för att veta att en kvinna som bor i skogen -
- inte kan ha studerat helande.
Du har rätt.
Men kunskap har många källor.
Att bo i skogen lär dig många saker.
Det finns ingen bättre skola än den som föds ur ren överlevnadsinstinkt.
Bor du ensam här?
Jag flydde från mitt land när häxjakterna började.
Jag återvände aldrig.
Varför inte?
Jag var rädd.
Jag såg mina systrar brännas framför mig.
De torterade min mor och lät henne drunkna.
Det fanns inget annat val. Om jag hade stannat...
...hade jag mött samma öde.
De har aldrig slutat leta efter mig.
Jag tog en risk som gick ut på det slagfältet och de hittade mig.
Men jag hittade dig.
Hur visste du att den mannen var viktig för mig?
Min mor lärde oss många saker.
Vi satt i dagar vid elden i skogen.
Mina systrar och jag fick lära oss att sitta och lyssna.
Min mamma kallade det Nattens röst.
När du lärt dig höra dess närvaro lämnade den dig aldrig.
Varför svarar du mig fortfarande inte?
Du har fel. Jag har redan gett dig alla de svar du söker.
Berätta om dig själv nu. Det är du i alla fall skyldig mig.
Det här är redan den andra tjänsten jag gjort dig, soldat.
Jag lämnade också mitt hem.
För många år sedan.
De sista tio åren av mitt liv...
...har jag utkämpat andra människors krig.
Jag har inte många glada historier att berätta.
Ser du?
Vi har nåt gemensamt.
Vi vet båda hur det är att lämna våra hem.
Jag har aldrig haft hemlängtan.
Jag förlorade mina föräldrar när jag var barn.
Slagfältet blev mitt hem.
Varför lider du så mycket? Dina ögon ljuger inte.
Till och med en krigare måste ha nån som väntar på honom. Vänner...
En kvinna.
Kroppen jag bär med mig.
Han var den bästa vän jag nånsin haft.
Jag vet.
Och vem är hon?
Han tog henne från mig.
Ser du? Jag sa att det skulle läka snart.
Omöjligt!
Vad har du gjort med mig?
- Den där soldaten hade rätt! - Du måste vila.
Du är väl inte rädd för mig, soldat?
Jag måste gå.
Nej! Vänta! Vänta!
Du har ingen respekt, främling. Går in i mitt hem med draget vapen.
Förlåt mig, min herre.
Någon bevakade mig. Jag gick in i er borg.
Någon?
Det finns ingen "någon" här.
Bara du och jag.
Och mina vakter.
Du kanske... har gått vilse.
- Jag har en lång väg att resa. - Vila här då.
Vi har inte haft besökare på många år.
De brukade resa långväga...
...för att njuta av min gästfrihet.
Tiderna, min vän... har förändrats.
- Vem skulle våga bo här? - Var försiktig med vad du säger.
Du kanske inte ser det, men det här verkar vara djävulens ställe.
Lämna djävulen i fred.
Han har ingen del i den här historien.
Människan väljer sitt eget öde.
Hans val gör hans framtid.
Herren, eller djävulen...
...har inte makt att ändra människans vilja.
- Det är hädelse! - Nej.
Det är fri vilja.
Göm dig inte bakom Herren för de val du gör.
Missbruka inte Herrens namn.
Jag har aldrig bett om förlåtelse för de val jag gjort.
Herren... eller djävulen...
...ska inte bekymra sig över den väg jag valt.
Jag... är en kung.
Och om jag kommer ihåg rätt borde det betyda något.
Om dina vägar fört dig hit ska du nog be om förlåtelse innan det är för sent.
För sent för vad, främling?
Jag har haft hela livet på mig att be om förlåtelse.
Och det gjorde jag inte.
- Jag valde allt det här. - Varför?
Varför?
Varför jag föredrar makt framför slaveri?
Varför jag föredrar rikedomar framför fattigdom?
Dessa är en dåres frågor.
Jag har hört nog. Det är dags att jag går.
Du kommer aldrig härifrån!
Du stannar, annars dör du.
Valet är ditt.
- Jag går. - Nåväl...
Då måste du välja.
Kasta tärningarna.
Ser du hur lätt det är att välja?
Vi har stannat igen.
Jag var tvungen att vila.
Jag vet. Förlåt.
- Det är mitt fel. - Nej.
Det är mina ben.
De känner av vintrarna mer nuförtiden.
Vi har fortfarande långt kvar att gå.
Vi är vilse. Är det inte så?
Jag vek av åt fel håll.
Säg mig, vad gör vi nu?
Oroa dig inte, min vän. Det är inte första gången vi är vilse.
- Jag hoppas fortfarande. - Underligt.
Hoppet är det sista jag minns.
Det var ögonblicket på slagfältet när jag trodde jag skulle klara mig.
Jag hoppades att svärdet som träffade mig inte hade trängt in så djupt.
Jag hoppades resa mig och slåss vid din sida igen.
Jag hoppades jag inte skulle dö.
Sen såg jag blodet och insåg att jag aldrig ska strida igen.
Men jag hade fortfarande hopp, hopp om att du levde.
Jag hoppades få se dig en sista gång. Vår sista resa tillsammans.
Nu hoppas jag nästan att vi aldrig når vår destination.
Beviset är obestridligt, min son.
De har sett henne flera gånger i skogen.
Vi kan inte längre dölja sanningen. Det finns för många vittnen.
Och väldigt snart får inkvisitionen reda på det här.
Jag gör det inte.
Du begär för mycket av mig, fader.
Jag ger mig av med henne.
- Nånstans där de inte hittar oss. - En dåres ord.
Ska du riskera ditt liv för en häxa?
Kalla henne inte det!
Jag är säker på att hon är oskyldig.
Nåväl...
Om du tror hon är så oskyldig låt då kyrkan genomföra sin undersökning.
Jag känner till tribunalens metoder.
Jag skulle inte kunna leva med mig själv.
Min son, jag har känt dig sen du var barn. Lyssna på mig.
Tänk på konsekvenserna om du försvinner med den här kvinnan.
Tiderna har förändrats. Om du inte fruktar för ditt eget liv -
- tänk på den sorg som skulle drabba din familj.
Hjälp mig, fader.
Var klok, min son.
Det är väldigt enkelt.
Låt inkvisitionen sköta förhöret.
Under tiden borde du återvända till fronten.
Och du ska få se att allt har ordnat sig när du kommer tillbaka.
Märk mina ord.
Och må Gud gå med dig.
Du har rest långt.
Jag är vilse.
Det här är rätt håll.
Varför är jag här?
- Det här är inte vägen hemåt. - Var är ditt hem?
Österut.
- Vad är det här för ett ställe? - Någon annans hem, tror jag.
Jag förstår inte.
Det är svårt att förstå tiden medan den går.
Du har rest långt.
Mer än du kan föreställa dig.
Jag har inte sett Morgonstjärnan på flera dagar.
Nätterna är mörkare.
Varför är du här?
Jag känner dig.
Är du säker?
Nej.
En annan plats... en annan tid
Jag vill gå hem.
- Jag vill ha frid. - Frid?
Förtjänar du frid?
Jag har inte gjort nåt!
Varför gör du det här mot mig?
Jag gjorde bara det som måste göras.
Varför?
- Kommer du fortfarande inte ihåg? - Kommer ihåg vad?
Mig...
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Översättning: Mikael Jansson